“Психология и социология” 12. Социальная психология
Захарова А.В., Николенко Е.В.
Донецкий национальный университет экономики и торговли
им. М. Туган-Барановского
Соціальне
самопочуття населення України на передодні президентських виборів 2010.
Аналіз соціального
самопочуття населення України на передодні виборів президента є актуальним в
наш час, оскільки вони відіграють неабияку роль у політичному житті українців.
Соціальне
самопочуття людини визначається мірою задоволення її соціальних потреб, які, у
свою чергу, є похідними від наявної в суспільстві системи соціальних благ,
виробництва й розподілу їх. Для вимірювання соціального самопочуття необхідно
орієнтуватися не на ситуативні емоційні стани, зумовлені сплесками й падіннями
суспільних настроїв, а на самооцінку рівня досяжності різноманітних соціальних
благ, потреба в яких у людей сформувалася, але суспільство не забезпечує їх
задоволення.
Якщо аналізувати
структуру соціальних благ, брак яких відчуває населення України, можна сказати,
що більшість громадян не має впевненості в тому, що держава здатна захистити
їхні інтереси. В країні дві третини українських сімей відчувають проблеми з
працевлаштуванням, кожна п’ята – з кредитами й депозитами. Зросла частка тих,
кому вистачає грошей лише на їжу, але й на ній доводиться економити. 17%
українців вважають, що криза катастрофічно вплинула на їхнє життя. Тепер можна
зрозуміти, чому загальний рівень соціального самопочуття населення перебуває в
області негативних значень.
Якщо піднесення
соціального оптимізму може бути пов’язано із довірою до майбутньої влади та з
надією на те, що ця влада зможе забезпечити поліпшення якості життя, то низький
рівень соціального самопочуття корелює із відчуттям гострого браку можливості
задовольняти нагальні матеріальні потреби та, звісно, з не стабільними
політичними та економічними відносинами з країнами-партнерами.
У масовій
свідомості образ сучасного українського суспільства сприймається через
асоціацію його з певними позитивним та негативними ознаками.
Більше того,
виявляється, що навіть при низькому рівні задоволеності життям, люди можуть
відчувати себе щасливим. В країні частка тих, хто вважає себе щасливими помітно
вища порівняно з тими, що вважає себе задоволеними. Однією з причин цього є те,
що низький рівень задоволеності зазвичай супроводжується активною дією такого
психологічного компенсатора як надія, що виконує функцію оптимізації життєвих
перспектив.
Але, якщо
аналізувати відношення населення до майбутніх змін, у країні можна побачити
незадоволення та загальну апатію українського суспільства до всіх політичних
лідерів.
На 10 грудня 2009
року за даними НІСД, якщо б вибори президента відбувались в найближчу неділю,
голоси були б поділені таким чином: 32,7%- набрав би лідер партії регіонів
Віктор Янукович;. 18,8%- прем’єр-міністр Юлія Тимошенко; 9,5%- діючий президент
Віктор Ющенко; 8,5%- лідер партії "Фронт змін" Арсеній Яценюк; 8% –
Сергій Тигіпко лідер партії "Сильна Україна"; 6% –Володимир Литвин.
Інші ж кандидати, за думкою STRATEGiUM, Політичного експериментального
співтовариства, набрали б менш ніж 5%. Проти всіх –близько 12%, не підуть на
вибори - 5,2% .
Внутрішнє
підґрунтя незадоволеності життям пов’язане не лише з відсутністю певних
реальних можливостей і благ, але воно залежить і від неусвідомлюваного людьми
образу суспільства, що сформувався в їхній картині світу і скеровує оцінки,
очікування, сприйняття і, найголовніше, визначає лінію їхньої поведінки.
Також до умов, які
впливають на незадоволеність життям, як ми бачимо, в останні роки, в
українському соціумі відносяться такі явища: різке соціальне розшарування,
розповсюдження бідності в багатьох соціальних класах і верствах населення,
зниження до критичної точки авторитету і довіри до державних інститутів, втрата
преважною частиною громадян життєвих перспектив, розповсюдження соціальних
фобій.